הו, אמריקה.
הלוואי ויכולתי להגיד לכם שזאת עדיין אמריקה.
אלא שמהר מאוד הבנתי שבלי אנשים לא יכולה להיות ארץ.
וכאן אין אנשים.
לא!
לא, ידידיי.
עכשיו זאת ארצות הברית של זומבילנד.
מדהים באיזו מהירות המצב מדרדר, מרע לעל הפנים.
ואיך זה שאני חי כשכולם מסביבי הפכו לבשר?
זה רק בגלל רשימת החוקים שלי.
חוק מספר 1 להישרדות בזומבילנד: אימוני כושר לב-ריאה.
חוק מספר 1: אימוני כושר לב-ריאה
ברור שכשהוירוס תקף...
הראשונים שהלכו היו השמנים.
שמן מסכן.
אבל כשהזיהום התפשט והכאוס התגבר,
הזריזות והמהירות כבר לא הספיקו.
לא היתה ברירה אלא להשיג נשק וללמוד להשתמש בו.
וזה מוביל אותי לחוק מספר 2: וידוא הריגה.
חוק מספר 2: וידוא הריגה
באותם רגעים שאתה לא משוכנע שהלא-מת באמת מת,
זה לא הזמן להתחיל להתקמצן בקליעים.
כלומר, עוד יריה אחת ישר לראש...
והגברת הזאת לא היתה הופכת לארוחה במבצע.
היתה אמורה, היתה יכולה, היתה צריכה...
מהר מאד הזומבים התחילו להבין את העניין:
כשאתה ברגע הכי חשוף ופגיע שלך, איכשהו הם למדו להריח את זה.
הבנאדם כבר לא יכול לחרבן בשקט?
אל תתנו להם לתפוס אתכם עם המכנסיים למטה.
חוק מספר 3: זהירות בשרותים
ברגע שמספר הזומבים התחיל לעלות על זה של בני האדם,
לא הייתה ברירה אלא לנתק את כל הקשרים הרגשיים.
אם הילדות בשכונה שלכם הן עכשיו מפלצות קטנות ודפוקות,
אז אולי הגיע הזמן להפסיק עם תורנויות הסעה.
לא היתה שום ברירה אלא להתמקד בהישרדות,
מה שמוביל אותי לחוק מספר 4.
חוק די בסיסי.
חוק מספר 4: חגורות בטיחות
הדקו חגורות. מחכה לכם נסיעה סוערת.
הבחור הזה שם, זה אני.
אני בגרלאנד, טקסס.
אולי זה נראה לכם כמו אחרי מיתקפת זומבים,
אבל האמת שזה המצב הטבעי של גרלאנד.
עברו חודשיים מאז שהחולה הראשון לקח ביס...
מהמבורגר נגוע ב "תדלק ולעס".
כולה חודשיים, ולדעתי, אני החריג הלא-קניבלי היחיד בארץ.
קצת לא סביר שדווקא אני השורד היחיד,
עם כל הפוביות שלי ותסמונת המעי הרגיז,
אבל היתרון שלי הוא שאף פעם לא היו לי חברים,
וגם לא משפחה קרובה.
שרדתי כי אני נזהר, ומציית לחוקים.
חוק מספר 3: זהירות בשרותים
לחוקים שלי.
שיט.
חוק מספר 1: אימוני כושר לב-ריאה
אלא מה...
חוק מספר 4: חגורות בטיחות
בנזונה.
חוק מספר 2: וידוא הריגה
ובפן החיובי, מצאתי מקום לחרבן.
עוד חוק לשרוד בזומבילנד: מטען מינימלי.
חוק מספר 7: מטען מינימלי
ואני לא מתכוון רק למזוודות.
תמיד הייתי די זאב בודד.
נמנעתי מאנשים אחרים כאילו הם היו זומבים,
עוד לפני שהיו זומבים.
עכשיו כשכולם זומבים, אני די מתגעגע לאנשים.
אז אני בדרכי מהחדר שלי במעונות בקולג' באוסטין, טקסס,
לקולומבוס, אוהיו,
שם, אני מקווה, הוריי עדיין חיים.
למרות שאף פעם לא היינו ממש קרובים,
יהיה נחמד לראות פנים מוכרים,
או פנים כלשהם שלא נוזל להם דם מהשפתיים,
ולא תקועות להם חתיכות בשר בין השינים.
תודה.
מה אתה מחפש?
כלום. פשוט, יש לי רשימה.
חוק 31: לבדוק את המושב האחורי
אין שם כלום חוץ מהקיטבג שלי.
- איך קוראים לך? - תפסיק.
בלי שמות.
שלא נתיידד יותר מדי.
כמעט הפלת את הבקבוק שלך עם הסכין.
זה בסדר, אתה לא צריך ל...
אז לאן אתה נוסע?
קולומבוס. אתה?
טלאהאסי.
לא, אחד. אני תמיד אומר אחד ודי. כאילו, אמרתי את זה פעם.
אתה יודע, טלאהאסי וקולומבוס שתיהן מזרחה.
אז מה?
אז אתה רוצה שניסע יחד, טלאהאסי?
- לפחות בהתחלה? - אז זה העניין, קולומבוס.
אני לא בנאדם שקל להסתדר איתו,
ואני מרגיש שאתה די ביץ'...
אז אני נותן ליחסים האלה עד טקסורקנה.
באמת? יש. אתה תיקח אותי עד טקסורקנה?
אתה זרעון די עליז, מה?
כדאי שתחגר, לבטיחות.
אני כבר מרגיש שאתה הולך לעלות לי על העצבים.
למרות שזה לא היה בסטייל שלי לחבור לאנשים,
הרגשתי שעם טלאהאסי אני אהיה יותר בטוח.
כי הוא היה בעסקי הכיסוח, ו...
העסקים פורחים.
מהר מאד התברר לי שהיתה לו חולשה אחת.
מה אנחנו עושים פה?
תסתכל. זה רכב של "ממתקי הוסטס".
כן, אני רואה, רכב של ממתקי הוסטס. אז מה?
די בא לי איזה טווינקי.
אתה בא?
כן. כן. רק שניה.
- אתה מסתלבט עליי? - לא.
חוק מספר 18: תתחמם
כדאי שגם אתה תתחמם.
בעיקר אם אנחנו הולכים לרדת בגבעה הזאת.
זה מאוד חשוב.
אני לא מאמין בזה.
ראית פעם אריה מתחמם לפני שהוא מחסל צבי?
- "כדורי שלג"? - כן.
"כדורי שלג"?
איפה הפאקינג טווינקיס?!
אני אוהב "כדורי שלג".
אני שונא קוקוס. לא את הטעם, את המירקם.
מרענן.
הקטע הזה עם הטווינקיס עוד לא נגמר.
אולי זה לא הרגע המתאים...
אבל אני חייב להעביר את הנקניקי-שוקולד לקערה הגדולה.
- באמת? - באמת.
שרותים
אני יודע, שוב, וכל כך מהר? מה אני יכול להגיד...
יש לי בעיה של חרדה כרונית.
האמת שתמיד סבלתי מפוביות.
הרבה דברים הטרידו אותי.
כמו זרמים תת-קרקעיים, או סנטה קלאוס בקניון.
להיות לבד עם תינוק.
אבל מה שמפחיד אותי יותר מכל דבר אחר, כן, אפילו יותר מזומבים...
זה ליצנים מזדיינים.
כשאתה מפחד מכל מה שבחוץ...
אתה מפסיק לצאת החוצה...
וזה מה שקרה לי לפני זומבילנד.
יום שישי בערב, שבוע שלישי רצוף שלא יצאתי מהבית.
"עולם אמנות המלחמה".
מגדלים נטויים מקופסאות פיצה.
משקה "מאונטיין דיו קוד אדום".
גאווה: לא קיימת.
כבוד עצמי: מזמן איננו.
בתולים: בהחלט שאלה לגיטימית.
כל הכבוד.
כל חיי, כל מה שרציתי זה למצוא בחורה...
ולהתאהב, ולהביא אותה הביתה להכיר את ההורים.
מצד שני, היות והוריי הם צמד פרנואידים מסתגרים בדיוק כמוני,
אולי עדיף שהבחורה תביא אותי הביתה להכיר את הוריה,
וסוף סוף אני אהיה חלק ממשפחה מגניבה ומתפקדת.
408!
בבקשה, יש מישהו בבית? זה מקרה חרום!
בדרך כלל אני לא נוהג לפתוח את הדלת שלי גם כשאני שומע פניקה,
אבל השכנה שלי מ-406 סקסית בטרוף.
אוקיי. אוקיי.
תודה, תודה, תודה!
נעים מאוד.
קחי.
בבקשה.
- מאונטיין דיו? - כן. קוד אדום.
וגם גולדן גרהאמס.
הניילון עם הריצ'רץ' שומר על הטריות.
אוקיי. אני אשים את זה פה.
אז תספרי לי מה קרה.
הוא היה הומלס,
ו... ו... ו... חולה.
ואני הלכתי הביתה מהבר ודיברתי בנייד.
ואז הוא פשוט בא מולי בטיסה.
כאילו, לא רץ, ממש טס.
ואני חשבתי שאולי הוא כאילו בורח ממישהו,
או שהוא רודף אחרי מישהו...
אבל פעם אחרונה שהסתכלתי, הוא עדיין השתולל שם ברחוב.
אולי סמים?
עוד לא סיפרתי לך את הקטע הכי גרוע.
כן?
הוא ניסה לנשוך אותי.
את צודקת. זה החלק הכי גרוע.
אני מצטערת. אני פשוט כל כך מפחדת.
לא, לא, לא. בצדק את מפחדת.
הומלס ניסה לאכול אותך.
זה כאילו פחד מהסוג הנכון. פחד הגיוני.
אני מפחד מדברים שכאילו ממש לא הגיוניים,
כמו ליצנים עם אף אדום,
או המטליות שמנגבים בהן שולחנות,
כשגומרים לאכול במסעדה של רשת גדולה.
באמת?
תראי, הנקודה היא שאני פה בשבילך, אוקיי?
וכל עוד את איתי, אני לא אצא מהדירה הזאת.
אכפת לך שאני אעצום עיניים לרגע?
לא. בהחלט. בהחלט.
תודה.
אם נתעלם לרגע מהקטע של ההומלס הקניבלי המטורף,
אני חי את החלום שלי.
תמיד, כל החיים שלי,
רציתי להסיט לבחורה את השיער אל מאחורי האוזן.
- לילה טוב. - לילה טוב.
אוי, אלוהים.
את בסדר?
אוקיי, אוקיי, אוקיי. תפסיקי, תפסיקי.
מה את עושה?
תקשיבי, 406, תתרחקי ממני, אוקיי? אני לא רוצה לפגוע בך, אבל...
שיט.
אוי, אלוהים! אני כל כך מצטער!
פשוט אי אפשר לבטוח באף אחד.
פעם ראשונה אני מכניס בחורה לחיי, והיא מנסה לאכול אותי.
בבקשה, תקשיבי לי.
406.
אם את נמצאת שם בפנים...
את פשוט חולה. אוקיי?
חוק מספר 2: וידוא הריגה
זה היה המגע הראשון שלי עם המגיפה של המאה ה-21.
אתם זוכרים את מחלת הפרה המשוגעת?
אז הפרה המשוגעת נהפכה לבנאדם משוגע שנהפך לזומבי משוגע.
זה וירוס שמתפשט במהירות,
וגורם לנפיחות במוח וחום גבוה,
והופך אותך לאלים ואכול שנאה...
וממש ממש רעב לבשר אדם.
טוב, אתה תזיז את ההגה ואני אדחוף.
אוקיי.
אתה יודע, שמעתי שיש מקום שלא נדבק בכל החרא הזה.
- במזרח? - כן. גם אתה שמעת על זה?
במערב שמעו שזה במזרח.
במזרח שמעו שזה במערב.
הכל שטויות.
אתה יודע, אתה כמו פינגווין בקוטב הצפוני,
ששומע שבקוטב הדרומי נורא נחמד בעונה הזאת של השנה.
אין פינגווינים בקוטב הצפוני.
אתה רוצה לבדוק את העוצמה של האגרוף שלי?
אז מה אתה אומר?
פעם אחרונה שהשחלתי את הצינור?
פעם אחרונה שהיית 20 אצבעות, ששמת את שמוליק בשמוליקיה?
מי זה שמוליק?
שהדבקת טפטים בארון, שהעברת את הרוטב.
אה, שעשיתי אהבה.
סקס.
לפני שלושה שבועות. כן.
במשאית פדקס נטושה.
לא נכון.
לא, לא, הייתי בדרך מזרחה.
והיא מערבה.
ותפסנו מחסה במשאית מאחור.
היו שם מלא חבילות שלא נשלחו.
איך קראו לה?
בוורלי.
בוורלי הילס.
אתה ענק.
ומה איתך?
אני? אני...
אוי ואבוי.
אוי, אלוהים. איזה מחליא זה.
אתה יודע, זה עצוב, זה...
זה גורם לך לחשוב שאם היית יכול לחזור לאיך שהיה קודם,
אתה יודע... היית...
היית יושב עכשיו בחצר שלך ומנסה לצוד גחליליות.
ובמקום זה קיבלת את זה.
- אני מתכוון, שזה עושה אותך... - רעב.
אתה מדאיג אותי.
תקשיב, מה שלא מחכה לך בקולומבוס...
אני מבטיח לך שזה לא יהיה יותר נחמד...
מהגברת הזאת שמתענגת על הכריך-אדם שלה.
לטלאהאסי היה חוש הומור חולני בכל מה שקשור לזומבים.
נכון שזומבים הם לא היצורים הכי אהיבים, אבל הוא ממש תעב אותם.
האמת שהדבר היחיד שהטריף אותו יותר מלהרוג זומבים...
היה האובססיה למצוא טווינקי.
משהו בטווינקי הזכיר לו תקופה, לא ממש מזמן,
שהכל היה פשוט ולא כזה פסיכוטי.
כאילו אם הוא יטעם את ממתק הילדות המנחם הזה,
העולם יחזור להיות תמים והכל יהיה שוב נורמלי.
אתה מתכנן לחפש נפט?
ריבונו של עולם.
אתה בנאדם מסוכן.
אתה הולך לסכן את החיים שלנו בשביל טווינקי?
בחנות הזאת יש קופסה של טווינקיס.
לא סתם קופסה של טווינקיס.
קופסת הטווינקיס האחרונה שמישהו יהנה ממנה בכל היקום.
אולי אתה לא יודע, אבל לטווינקיס יש תאריך תפוגה.
יום אחד, ממש בקרוב,
המחוג הקטן בשעון הטווינקיס יגיע ל...
ריק.
זה הרגע להוכיח שיש לך ביצים או לשתוק לעולמים.
כשטלאהאסי חוטף ת'ג'נאנה על זומבי,
הוא קובע רף ברור של "איתי לא כדאי להתעסק".
אין לו שום פחד, אין לו מה להפסיד.
מה יש להגיד? זה ממש, כאילו, אמנות.
איזה פה יפה יש לך.
אל תחבוט, אל תחבוט!
תחבוט!
תודה.
אתה חייב לי.
כן.
- אתה מדהים. - אני יודע.
טוויניקי, טווינקי, טווינקי.
היי, היי, סוס ענקי.
בוא הנה, יא ענק. אני רק אקצר לך קצת מלמעלה.
וואו, החבר'ה האלה ממש מזניחים את עצמם.
והם כל כך שמנים.
נראה לי שעדיף שנמשיך.
מה הסיכוי שיקרה דבר כזה? זה הדבר היחיד שעלה בדעתי.
עוד אשה בשלה לנישואים להביא הביתה להורים.
בואו מהר.
עוד אוזן בסכנה שיסיטו את השיער אל מאחוריה.
אני כבר איתך.
חוק מספר 22: כשיש ספק, תוודא שיש דרך להתחמק.
חוק מספר 22: כשיש ספק, תוודא שיש דרך להתחמק
הן אחיות. הקטנה ננשכה.
תתנהג נורמלי. תנסה לא להבהיל אותה.
קולומבוס, ויצ'יטה, ליטל רוק.
אז עשיתם את כל זה בשביל טווינקי?
לא, לא, לא. הוא. אני רק מין סנשו פנצ'ו.
תקשיבי, לא נראה לי שיש לה עוד הרבה זמן.
כן, אני יודעת. וגם היא יודעת.
אנחנו רק מחפשות דרך לגמור את זה בשבילה.
לא, לא, לא. היא ילדה קטנה.
אל תדברו עלי כאילו אני לא פה!
צודקת, סליחה.
תקשיבי, אני יודע. אני יודע שאת ממש חולה.
וואו.
אבל אחותך רוצה שאני...
זאת לא החלטה שלה. זאת החלטה שלי.
הכרחתי אותה להבטיח לי.
כבר נפרדנו, אבל לא היה לנו רובה.
אנחנו לא בטוחים שאין שום ריפוי. לדעתי אנחנו צריכים...
אתה פשוט פחדן!
תן לו את הרובה.
חכה, חכה, חכה.
אני אעשה את זה.
- אני אוהבת אותך. - אוהבת אותך גם.
את צריכה עזרה?
אז אם דיברת על עזרה...
באמת ניקח את הנשק שלכם, המפתחות של האוטו והתחמושת.
ואם יש לכם, אז גם מסטיק נטול סוכר.
מה לכל הרוחות?!
חכו. למה אתן עושות את זה?
עדיף שאתם תעשו טעות ותבטחו בנו,
מאשר אנחנו נעשה טעות ונבטח בכם.
כמובן שהכוסית הראשונה שמופיעה אחרי אלף ק"מ...
עושה ממני אידיוט, גונבת את הדו-קני שלי,
ועוד אומרת שבי אי אפשר לבטוח.
כל הכבוד, גאון.
אתה נתת לה את הרובה.
הם דבילים, השניים האלה.
תתעלמי מהראי.
תירגעי, אוקיי? באמת נראיתי להם זומבית.
- מה לא הייתי נותנת בשביל מקלח... - שלא תגידי מ-ק-ל-ח-ת, אוקיי?
בואי נגיע כבר למקום שאנחנו רוצות להגיע.
- אז נראה לך שזה נכון? - שמה נכון?
את יודעת, נו, על פסיפיק פליילנד.
לגמרי נטולת זומבים. המקום היחידי מערבית לווייקו.
תסמכי עלי.
אז הוא מתחרה באחד הטור דה פראנס החשובים,
עם האופניים הממש חדישים, עם רצועות לכף הרגל?
והוא מדווש.
והראש של הזומבי נתקע לו במהלכים.
והשיער בשרשרת והוא מסתובב ומסתובב.
מגניב ביותר.
אבל האם זה חיסול הזומבי המצטיין של השבוע?
ממש לא.
ראיתי פועל בניין, ואני לא עובד עליך,
והוא על מכבש-קיטור והזומבי מופיע מולו.
גילגלת פעם שפופרת של משחת שיניים מהסוף להתחלה?
- כן, תמיד אני עושה ככה. - כן, יופי.
והראש של הזומבי זה הפקק.
תגיד, אתה מאלה שתמיד מנסים להביא סיפור יותר מוצלח משל כולם?
לא. הכרתי אחד הרבה יותר גרוע ממני בקטע הזה.
טוב, בוא ננסה למצוא רכב.
מה שמזכיר לי שבחיים לא היו לי כאלה כאבי ראש,
לפני שהתחת שלך נחת אצלי.
אני מתכוון, אתה יכול לעשות הכל לבנאדם,
אבל אתה לא גונב לו את הקדילק.
היי, הנה מיני-וואן נחמד.
ממש נחמד.
ממש יופי של וואן.
טלאהאסי מאמין שאתה חייב לשחרר אגרסיות בזומבילנד,
אחרת תצא משארית הדעת שעוד נשארה לך.
אז אם זה עושה לו מצב רוח טוב, ולא עלי הוא מתנפל עם הלום,
אז אני אומר, קדימה, תתחרפן לך.
אני רוצה את הקדילק שלי בחזרה!
כלבות מטומטמות!
אוי, מתחתי שריר.
נראה לך שלנו יש שכל להביא אותה בתרגיל כזה?
חוק מספר 18: תתחמם
היססת.
מה עדיף, שכל או מזל?
תראה מה יש לנו פה.
רגע, רגע, רגע.
קדימה.
- נחמד מאוד. - מריח ת'אצבע?
חוק מס' 31: תבדוק את המושב האחורי
תודה לאל שברא פראחים דרומיים.
זה ממש חתיכת רכב רציני...
ואלה ממש רובים רציניים.
קח את הזמן שלך.
אתה מכיר את הפתגם, זה שיוצא לחפש נקמה,
כדאי שיחפור שני קברים.
בדיוק. שני קברים.
אחד לגדולה, ואחד לקטנה.
אתה מפחיד כשאתה מאושר.
בוא נשכח משתי הבנות האלה וניסע הביתה.
הביתה? על זה אתה רוצה לדבר?
בשבילי הבית היה... כלבלב בשם באק.
הכלבלב הכי חמוד בעולם.
הזומבים המזדיינים האלה.
איבדתי אותו.
ואין דרך להחזיר אותו,
אז אני מחפש בית חדש.
מחר אולי אני אשחה בעירום,
בנהר היילוסטון,
או אתנדנד על הנברשת באחוזת פלייבוי.
אבל היום...
6 פאקינג ליטר וי-8 וורטק,
ארגז מלא כדורים חלולי-שפיץ,
ואם ירצה האל, טווינקים ארורים.
צריך להנות מהדברים הקטנים.
אני שונא לתת קרדיט לאחד שנראה כמו יוסמיטי סם,
אבל אני רושם את זה.
חוק מספר 32: להנות מהדברים הקטנים.
חוק מספר 32: להנות מהדברים הקטנים
כמו שאני מכיר אותן, זאת מלכודת.
חכה פה. תתקרב כשאני אסמן לך.
אתה לא הולך לירות בהן, נכון?
רק אם הן יירו בי.
בוא נקווה שהן יירו בי.
הצילו
נראה לי שהן התחפפו מפה.
בטח נסעו מערבה.
סע לאט, ותסתכל טוב.
בטח.
הן במושב האחורי, נכון?
רק אני.
אני ממש מצטער. היא היתה כמו נמר אורב.
ילדה בת 12 לקחה אותך בן ערובה?
בנות מתבגרות יותר מהר מבנים.
היא הרבה יותר ממה שאני הייתי בגיל הזה.
12 זה ה-20 החדש. את הרובה בבקשה.
כאילו היית משתמשת בזה.
אל תהרגי אותי עם הרובה שלי!
הכל בגלל משחקי הוידיאו האלימים האלה.
- תודה. עכשיו תצפור. - מה?
תצפור!
זאת אחותך עם הרובה שלי.
שלום.
באסה.
עכשיו צאו מהרכב.
אתה במושב ליד הנהג.
די מוצאת חן בעיניי הבחורה הזו.
ממש לא הכוסית הסנובית הרגילה.
גם לפני זומבילנד,
ויצ'יטה אכלה בחורים כמונו לארוחת בוקר.
מה את מחפשת?
את טבעת האירוסין שלי.
הורדתי אותה כדי למלא דלק,
וחשבתי ששמתי אותה בארנק...
אבל היא כנראה נפלה, ואני מאחרת לטיסה ואני...
תקשיבי, אני אמצא את הטבעת שלך,
ואני אשלח לך אותה בפדקס.
אני אתן לך פרס כספי.
אל תהיי טפשה.
3,000 דולר. היא שווה יותר מהמכונית שלי.
תני לי את המספר שלך.
כן. אני אמצא אותה.
אני כבר מתחיל לחפש.
כן, כי ממש אין לי שום דבר אחר לעשות.
גם אני הייתי מאורס פעם,
אבל עכשיו אני פנוי.
ביי-ביי!
מקווה שתספיקי לטיסה שלך.
לא, אבל אני יודע שהיא פה איפשהו.
והיא על מטוס, זה מה שכל כך יפה פה.
אני אחזור אליך.
היי, מצאת את הטבעת שלי!
תודה, חיפשתי אותה בכל מקום.
- הטבעת שלך? - של חברה שלי. אני אשלח לה אותה.
לא מגיע לי פרס?
40, 60, 80, 400.
זהו. זה כל מה שיש לי בקופה.
הבאת שמחה גדולה למישהו.
גם אתה.
נחמד.
כמה נשארו?
חכי. אני אסתכל.
מספיק כדי להגיע עד קליפורניה.
אני רוצה יום אחד טבעת בגודל כזה.
ב-30 דולר? קיבלת.
מדהים לאן אפשר להגיע עם תכשיטים מזוייפים,
וגישה כסחיסטית.
יש לנו מזל שהן לא השאירו אותנו לצד הדרך.
תודה, ויצ'יטה. תודה, ליטל רוק.
לכל הרוחות, די כבר! פריקים רעבתנים רודפים אחרינו!
אין לנו מספיק בעיות?
אוי, הן גנבו את ההאמר שלי. אוי, יש לנו בעיות אמון.
תתגברו על זה כבר, אוקיי? אי אפשר סתם לנסוע,
לשחק שעתיים "איי ספיי" או משהו, כמו ארבעה אמריקנים נורמלים?
זין!
- וואו. - אני יודע.
תרשי לי להיות הבוגר בין שנינו.
יפה.
טוב, אז לאן אתן מתכננות להגיע?
פסיפיק פליילנד.
ללונה פארק?
זה שליד אל-איי?
כן. לקחו אותנו כשהיינו ילדות קטנות.
המקום הזה לגמרי על הפנים.
כלומר, על הכיפאק. כיף שיגעון.
בידור נפלא לכל המשפחה.
האמת שגם אני הייתי שם בתור ילד קטן.
ועכשיו גם לא העונה.
לא שמעתם? אין שם זומבים.
כן, שמענו.
את יודעת מה, אולי אני לא אירה בך,
אבל עדיין עיצבנת אותי בגדול,
ואני לא אשחק איתך בפסיפיק פליילנד.
- אל תדאגי, מתרגלים אליו. - נראה לך?
זהו, שלא. זה נהיה יותר גרוע.
אוקיי. מה דעתכם שנשחק במשחק השקט. מתחילים עכשיו.
האמת שהתכוונתי לשאול אותך...
אם שמעת משהו על קולומבוס, אוהיו.
- אף פעם לא שיחקת במשחק השקט? - מצטער.
לא? משחקים אותו גם בקולומבוס, אוהיו.
זאת עיר רפאים. שרופה כולה.
ואתה קולומבוס.
אני מצטערת.
לא הבנתי שזאת...
אני לא בטוח מה יותר טראגי: שהמשפחה שלי מתה,
או ההבנה שבעצם אף פעם לא היתה לי משפחה מי-יודע-מה.
כך או כך, אני לא יכול להעמיד פנים...
שאם אני אסע הביתה אני אמצא את מה שאני מחפש.
אין לי בית.
אפשר למצוא לך אוטו.
כאילו, תיסע ותראה בעצמך...
או שתתיישב במקום אחר.
אוקיי.
היה לי ברור שהיא מבינה מה אני מרגיש.
בזומבילנד, כולנו היינו יתומים.
אני יודעת שכל הפסיפיק פליילנד הזה זה פסיכי לגמרי. אבל...
כל כך מזמן לא יצא לה להיות ילדה.
כן, לא קל לגדול בזומבילנד.
לא קל לגדול.
הנה.
אתה יכול לקחת את הרכב הזה.
אני מקווה שתמצא את מי שאתה מחפש.
ואם תמצא, אל תעזוב.
זה לא היה רק בגלל שלא היה לי לאן לנסוע.
זה היה בגלל שבאותו רגע, הכל התבהר לי.
איפה שהבחורה הזאת נמצאת,
שם אני רוצה להיות.
חבר'ה, נצטרך לעצור בקרוב מאוד. אני שוב מרגיש לכוד.
"רוצימים ת'כספים שלכם". כן. זה בטוח יעבוד.
אוקיי, אבל מה אנחנו עושים, לעזאזל?
תני לו. תסמכי עלי.
חכו.
מי רוצה להיכנס ראשון?
אני ממש, ממש רציתי להרשים את ויצ'יטה,
אבל זאת תהיה הפרה חמורה של חוק מס' 17,
שהוא אולי החוק הכי חשוב מכולם. אל תהיה גיבור.
חוק מס' 17: אל תהיה גיבור
למה שלא ניתן לך הפעם?
אין לי שום התנגדות.
מה אתה אומר? חיסול הזומבי המצטיין של השבוע?
חיסול הזומבי המצטיין של השבוע
קרוב, אבל לא מגיע לו סיגר. חיסול הזומבי המצטיין של השבוע...
מוענק לנזירה סינתיה ניקרבוקר.
מסכן פחוס.
- בושם? - מה?
זה בושם?
זה מי קולון.
מריח לי...
"לנקום מאניפיק".
אולי תדבר קצת יותר בקול רם? לדעתי הם פספסו את זה בסנטה פה.
אוי, אלוהים.
אתה מתכנן לזיין את ויצ'יטה?
משאלתך הוגשמה. כבר 24 שעות היא מזיינת לשנינו את הצורה.
שיהיה לך בהצלחה, פטוניה.
אוקיי.
תרשה לי לפתוח את ההתנצלות המשולשת שלי...
בהצהרה שבעיני אתה בנאדם נפלא עם פוטנציאל אדיר.
זה בסדר. אבל רק לידיעתך,
גמרתי על אנשים בשביל הרבה פחות מזה.
- אני בטוח. - אתה תחטוף רק 45 אחוז מהעוצמה.
תודה.
קדימה, תשבור עוד אחד.
נחמד.
תודה שזה מרגיש טוב.
טלאהאסי צודק. צריך להנות מהדברים הקטנים...
חוק מס' 32: להנות מהדברים הקטנים
גם אם זה אומר להרוס הרבה דברים קטנים.
ריח של בושם.
- את לא יודעת מי זה וילי נלסון? - לא.
וילי נלסון?
כן. לא, אני לא.
אני מתגלח כל בוקר,
אבל לפעמים, כאילו ב-4:30 כבר יש לי ביצבוצים.
קוראים לזה הצללה של 5 אחה"צ, אבל אצלי זה לפעמים צץ לפני הזמן.
היות ואת בכביש המהיר, את יכולה לעלות עד 104 קמ"ש,
אבל לא כדאי להגיע ליותר מ-120.
לא כדאי להגיע ליותר מ-35.
ו "שטח מת" זה לא משהו שצריך להדאיג אותך.
"שטח מת" זאת בעיה של שאר הנהגים.
זאת כאילו פעם ראשונה שאני נוהגת.
את אף פעם לא שמה חגורה, או רק בנסיעות ארוכות?
לא, פשוט יש זומבים בכל מקום. הדבר האחרון שמדאיג אותי...
- כן. את צודקת. - זה חגורת בטיחות.
כן, אבל לא. היא לא.
היא מפורסמת רק כשהיא האנה מונטנה, כשהיא שמה את הפיאה.
אוקיי. הבנתי. רק פיאה.
זה די משחרר.
כן.
בפעם הראשונה מזה הרבה זמן,
היה לנו כיף.
אז למרות שזה היה בניגוד מוחלט לאסטרטגיית ההישרדות שלנו,
החלטנו להישאר יחד עד פסיפיק פליילנד.
ברוכים הבאים ללוס אנג'לס
מחסור בשינה זו הבעיה הבריאותית מספר אחת באמריקה.
נראה לי שהיום היא בעיה מספר שתיים.
מספר שתיים (גם לחרבן).
מקסים. אני רק אומר, שכדאי שנמצא מקום לישון.
יש לי רעיון. אנחנו בהוליווד.
בואו נישן בסטייל.
תביא מפה.
מהר! מהר!
כל הכבוד.
נראה לי שכל מי שהופיע בסרטים גר באזור הזה.
מה נראה לך שאנחנו עושים ב-90210, סאלי?
דמיינתי את טום קרוז במקום יותר מפואר.
סוג ב' לעומת מה שאני מתכנן.
אנחנו הולכים על השפיץ של רשימת האח"מים.
- מי? - תכף תראו.
בי-אם ענקי.
וזה לא בוב מארלי.
מדהים הבית הזה.
גבירותיי ורבותיי...
ברוכים הבאים לאחוזת מאריי.
ביל מאריי.
אלוהים, אין מצב.
לבחור הזה יש קו ישיר לעצבי הצחוק שלי. כאילו, הכל...
שניה, שניה. מי זה ביל מאריי?
היי, בחיים שלי לא הרבצתי לילדה.
טוב, אז זה כאילו לשאול, מי זה גאנדי.
מי זה גאנדי?
היא בת 12.
- אין טווינקיס. - שיט. פאק!
רואה? אמרתי לך שהיינו צריכים ללכת לראסל קרואו. אף אחד לא מקשיב לי.
היי, דברו בשקט. לפחות עד שנדע שאנחנו לבד.
היי, טלאהאסי, ויצ'יטה, אתם תלכו מכאן. ליטל רוק, בואי איתי.
למה אני נתקע איתה?
זה לא נגמר.
היי, בואי הנה.
יש לו אולם קולנוע בבית?
אוקיי, אני אלמד אותך משהו קטן על ביל מאריי.
פה ישן מלך.
זכות ראשונה על המיטה.
ממילא היא רכה מדי בשבילי.
מכסחי השדים
אוי, כמה שזה מרגש. את הולכת ללמוד למי מתקשרים.
מכסחי השדים.
זה די קליט.
נו, בחייך.
תעזרי לי עם המגפיים.
אוקיי. אני אחלוץ אותם בעצמי.
שיט.
ביל מאריי, אתה זומבי?
אני נשרף! איי!
אתה לא זומבי, אתה מדבר, ומה אתה...
אתה בסדר?
ממש לא!
אני מצטערת. לא ידעתי שזה אתה.
מה הקטע עם ההופעה הזאת?
אני עושה את זה כדי להתמזג.
זומבים לא מתעסקים עם זומבים אחרים.
המאפר שלי לימד אותי לעשות את זה.
עמילן תירס. קצת פטל, קצת שוש למשוך בנות.
מתאים לסגנון החיים שלי. אני אוהב לצאת ולעשות דברים.
שיחקתי עכשיו משחק גולף שלם במועדון ריביירה.
פשוט נכנסתי. אף אחד לא היה שם.
אני לא מאמין, ביל פאקינג מאריי!
הייתי חייב לשחרר את זה. אני לא הולך להתמרח עליך.
זה כל כך סוריאליסטי.
כאילו, זה בטח קורה לך כל הזמן.
אולי לא בזמן האחרון. אבל אני מעריץ ענק שלך.
כאילו, אני נשבע לך...
ראיתי כל סרט שלך מיליון פעם.
אני אפילו אוהב את התפקידים הדרמטיים שלך,
ממש הכל.
ששה אנשים נשארו בעולם,
ואחד מהם הוא ביל פאקינג מאריי.
אני יודע שזה לא השם האמצעי שלך.
אני רואה אותך בסרטים מאז שאני בן...
מאז שלמדתי לאונן. כאילו, לא שזה קשור אליך.
"מנהל אחזקה לשעבר, הולך להפוך לאלוף האלופים".
בשביל זה אנחנו עושים את זה.
אני אוהב אותך, ביל. אני אוהב אותך.
תודה.
את מסתכלת. נכון, זאת תוספת שיער.
אני מצטערת. פשוט אתה ממש נראה כמו אדי ואן היילן.
בדיוק ראיתי את אדי ואן היילן.
- באמת? - כן.
בהוליווד בול.
- ואיך היה? - הוא זומבי.
איזה באסה.
אז מה דעתכם על קצת הכנסת אורחים בנוסח החוף המערבי?
אני יכול להגיש לכם משהו? מה תרצו?
עדין, נכון?
מהר. מהר, הוא על התקרה.
- תתפסו אותו. תיזהרו על הנברשת. - תשרוף אותו, ריי!
נתראה בצד השני, פיט!
הוא כזה מגעיל. הוא נראה כמו הפרשה.
אל תצליב זרמים!
אוי, לא, הוא מחליא.
אל תצליב זרמים!
עשרה מטר גובה, שוקל משהו כמו 300 קילו.
איזה טווינקי ענקי.
אחותך פנויה, נכון?
אין לה מישהו מרחוק או משהו.
- לא. - יופי. יופי.
ואם היה לה טיפוס שהיא מעדיפה, אם יש בכלל דבר כזה,
איזה טיפוס זה היה?
היא די בקטע של ילדים רעים.
- באמת? - כן.
מגניב.
מה?!
אוי, אופס.
אז קולומבוס הוא הפחדן?
כן. הוא כמו שפנפן קטן.
אני אפחיד אותו.
שימו לב.
לא!
לא, זה בסדר, זה בסדר. חיסלתי אותו.
ככה אומרים שלום במקום שאתה בא ממנו?
אוי, אלוהים. אני לא מאמין שיריתי בביל מאריי.
מר מאריי?
נראה לי שנסתפק ב "ביל".
- ביל? - כן?
לא נראה לי שנצליח לתפור את זה.
זה עדיין כואב.
נראה לך שתצא מזה?
לא.
אם יש לזה איזו משמעות עכשיו, אז אני נורא מצטער.
זה היה אינסטינקט.
זאת היתה אשמתי.
אף פעם לא הייתי טוב בלעבוד על אנשים.
אז יש לך איזשהן חרטות?
אולי גארפילד.
מצטערת. הוא פשוט מצחיק אותי.
אבל זה עדיין עצוב.
- אוקיי. - אוי, שיט!
מצטער. חכו שניה.
זה דו-קני. אני מצטער.
אוקיי.
שלוש, שתיים, אחת.
רוצים קצת מחטא?
- כן. - בבקשה.
יש!
חניה חינם. וזה, לגמרי במקרה,
הדבר הכי טוב בזומבילנד.
לא, מה שהכי טוב בז'-לנד, זה שלא צריך לעדכן בפייסבוק.
למשל, רוב קרטיס מתכונן ליום שישי. את מי זה מעניין?
הכי טוב זה שלא צריך להוריד את המים.
והדבר הכי גרוע בז'-לנד?
את מתכוונת, חוץ מהעובדה שיריתי בביל מאריי?
זה קל. שאיבדתי את באק.
זה הכלבלב שלו.
בחיים לא חשבתי...
שאני אוהב מישהו כמו שאהבתי את באק.
ביום שהוא נולד,
פשוט יצאתי מדעתי.
אני מצטערת.
היינו אותו דבר.
היה לו את האישיות שלי, את הצחוק שלי, את התאבון שלי.
צחוק? ואז הבנתי.
כל כך התביישתי שלקח לי כל כך הרבה זמן...
לי, עם הכישורי לב-ריאה הכי מפותחים שיש, להבין...
לא הייתי היחיד שברח ממשהו.
הנה.
אה, אתה אוהב את הסירופ.
הכנו את הארנק הזה ביחד מסלוטייפ.
אם לקחת מבנאדם את הבן שלו,
לא נשאר לו יותר מה לאבד.
לא בכיתי ככה מאז טיטאניק.
היי.
רמז.
תשחררי אוויר לאט לאט,
ואז תלחצי על ההדק.
- אל תיתן לי לשתות לבד. - אוקיי.
1997...
ג'ורג'אס...?
אף פעם לא למדתי צרפתית. ג'ורג' דה לה טור? אני לא יודע.
- זה 97'? - כן.
- זאת היתה שנה טובה? - אוי, אלוהים.
זאת היתה שנה נהדרת. אתה צוחק עלי?
ראית את הסרט הראשון שלי למבוגרים בלבד.
כן, "אנקונדה".
אנקונדה.
קעקוע ראשון, דולפין.
- באמת? - לא אמיתי.
נשיקה ראשונה.
סקוטי לינץ'.
אתם... עם לשון?
אולי.
אתה מקנא בסקוטי לינץ'?
האמת שכן.
האמת שאני מקנא...
בכל שנת 1997 שלך.
בואי נראה, אצלי...
אורתודנט ראשון. המנוול שם לי מיתקן מלא.
כן. קיבלתי פעם ראשונה 'כמעט טוב מאוד'.
אוי, לא.
זה מפחיד ממש כמו "אנקונדה".
בנגרות.
שממילא לא נחשב ממש נושא.
הלכתי פעם ראשונה לנשף ריקודים בבית ספר. תודה.
זה היה נשף שהבנות בוחרות את הבנים.
ואף אחת לא בחרה אותך?
זאת היתה הבחירה של הבנות.
- איזה כלבות! - אני יודע.
לא, אני לא מוכנה לזה. ממש לא. אתה יודע מה?
בשם כל בנות כיתה ח' באשר הן...
אני רוצה לפצות אותך.
תרגע. סקוטי זה היסטוריה.
אני אפילו לא יודע איך קוראים לך,
אבל האמת שזה ממש נחמד.
אתה יודע...
ביני ובינך ובין "מה הסיפור שלך, בוב?"
אתה די חמוד.
את חושבת?
כן.
כאילו, יש לך אומץ של דג גופי, אבל...
אבל אני יכולה ללכת על זה.
באמת?
או לפחות לתת לך גישה לשלב א'.
היי, תעזרו לי להזיז את הספה.
אני עושה מבצר.
- כן, אולי עדיף ככה. - צודקת.
כי אתה מוצא חן בעיני, קולומבוס.
אבל אחותי ואני נעשה כל מה שצריך כדי לשרוד, אז...
קיוויתי שוויצ'יטה רק משחקת אותה קשה להשגה.
אבל הבנתי שיש לה בעיות אמון יותר חמורות משלי,
כשהתעוררתי למחרת בבוקר וראיתי שהיא עזבה.
אתה ממש כמו רובוט ענקי חוסם-זין,
שכאילו פיתחו אותו באיזו מעבדה ממשלתית מזדיינת.
היי.
אני לא מאמינה שכמעט נישקתי אותו. מה החוק שלנו?
אסור לסמוך על אף אחד, רק את ואני.
כן. את ואני.
הצלחת לשרוד את אפוקליפסת הזומבים,
וחצית את הארץ בנהיגה.
לאן את רוצה להגיע?
לפסיפיק פליילנד!
סומסום היפתח.
זאת הבעיה כשנקשרים למישהו.
כשאתה נעזב אתה מרגיש אבוד.
והעובדה שטלאהאסי איתי לא ניחמה אותי,
אלא רק הגבירה את תחושת הבדידות שלי.
ממילא היא לא היתה נותנת לך.
לא בדיוק פרצת ביצורים כשנכנסתי.
בגלל זה אני לא נותן לאנשים להתקרב. אתה רק נכווה.
בחייך?
מקסיקו.
אתה יודע איך קוראים לטווינקיס במקסיקו? לוס סבמרינוס.
לשם אני נוסע, אמיגו.
מה שתגיד.
אוי, אלוהים. איזה כיף.
אוי, אלוהים!
אוי, לא!
אני נוסע אחרי ויצ'יטה.
לא קראת את הספר "היא מה זה לא בקטע שלך"?
אסור להיות נגיש מדי.
לא אכפת לי, אוקיי? אני רוצה להיות איתה.
תהנה במקסיקו.
קדימה! מהר!
תיכנסי!
קדימה, סעי!
סעי! סעי!
בשלוש. אחת, שתים, שלוש!
את בסדר?
קדימה. מהר, קומי! קדימה!
שם!
אני לא טוב בפרידות, אז...
היית בסדר, חזיר.
הפרידה הכי גרועה ששמעתי בחיים. וגם גנבת את זה מסרט ("בייב").
תמסור לבנות "היי" ממני.
אתה יודע, גם התמונות שלהן היו פעם בארנק של מישהו.
קפוץ לאוטו, איוול קניוול.
בוא ניסע לרכבת הרים.
תודה.
רוצי!
זה לא כיף כמו שזכרתי.
תירי בקופסת הבקרה.
- קולומבוס? - טלאהאסי?
נראה לי שהפעם הן ממש צריכות את עזרתנו.
שים חגורה.
כן. אני חושב יותר מהר ממך.
זה הרגע להוכיח שיש לך ביצים או לשתוק לעולמים.
לכל הרוחות.
חוק מספר 2: וידוא הריגה
אמא שלי תמיד אמרה לי,
שיום אחד אני אהיה טוב במשהו.
מי היה מנחש שהמשהו הזה יהיה חיסול זומבים?
בטח אף אחד.
תראי!
כדאי שנתחיל לעבוד על ההתנצלות שלנו.
אוי, לא. לא.
היי!
- אנחנו פה! - אוהיו!
- הצילו! - אוי, אלוהים.
היי, הן שם למעלה. הן בסדר.
אז למה אתה מחכה? זאת הבחורה שלך.
- אנחנו פה! - הצילו!
קדימה! בואו קחו ביס מטאלהאסי!
מישהו רעב?!
טלאהאסי כיף בעונה הזאת של השנה!
קדימה, יא בני זונות מכוערים!
בית הרוחות
פאק.
שיט. נגמרו לי הכדורים.
בינגו.
יש!
וואו, יש!
ככה.
אוי, שיט.
ויצ'יטה! ליטל רוק!
מהר!
אוי, אלוהים.
תראו את הליצן המזדיין הזה.
כמובן. זה חייב להיות ליצן.
לא, שניה, זה חייב להיות ליצן...
ובגלל ויצ'יטה סוף סוף הבנתי...
חוק מס' 17: אל תהיה גיבור
שיש חוקים שנועדו להפרה.
חוק מס' 17: תהיה גיבור
זה הרגע להוכיח שיש לך ביצים או לשתוק לעולמים.
שיזדיין הליצן הזה.
תודה.
קחי את הרובה שלך.
אוקיי.
כריסטה.
אוקיי. לדעתי כדאי שנסתלק מפה. עכשיו.
סוף סוף הוא הגיע לשלב א'.
לא רע בשביל זרעון קטן רזה כזה.
איפה פלורידה?
טווינקיס מטוגנים
אני חושב שאני יודע איפה הוא יכול להיות.
איפה אתם, מנוולים, צהובים, ספוגיים?!
איפה אתם?
פרסום כוזב!
אלוהים אדירים.
אתה רוצה "כדור שלג" או משהו?
אוי, אלוהים.
אין לי מילים.
מוקדם מדי.
לא נראה לך שתוכל אולי להוציא את הכדורים ולאכול מסביב?
אוקיי, כן.
לא!
- לא! - לא!
הפרצוף הזה?
זה אני כשאני קולט שהבנות החכמות האלו ברכב הגדול השחור,
והבחור הגדול בז'אקט מעור נחש,
הם הדבר הכי קרוב למשהו שתמיד רציתי,
ואף פעם לא היה לי:
משפחה.
אני בטחתי בהם והם בטחו בי.
חוק מספר 32: להנות מהדברים הקטנים.
חוק מספר 32: להנות מהדברים הקטנים
טלאהאסי קיבל את הטווינקי שלו.
ולמרות שהחיים כבר אף פעם לא יחזרו להיות פשוטים ותמימים,
כמו ההתענגות שלו על גוש הקרם הצהוב הספוגי,
היתה לנו תקווה. היה לנו אחד את השני.
ואם אין לך אנשים אחרים,
אז אתה כבר יכול גם להיות זומבי.
- תודה רבה לך. - עבדת עלינו.
זה היה ממש קורע מצחוק.
אז עד הפעם הבאה, תזכרו, לב-ריאה, חגורות בטיחות...
ועוד משהו שלא קשור לשום דבר, אבל קרם הגנה אף פעם לא מזיק.
אני קולומבוס, אוהיו, מזומבילנד,
אומר לכם לילה טוב.
במילותיו של ז'אן פול-סארטר האלמותי...
במילותיו של האלמותי... איך אתה עושה את זה?
רק תן לי רמז קטן וזהו.
במילותיו של הפילוסוף האלמותי ז'אן פול-סארטר...
היה שלום, סנאי.
אוקיי.
תרגום כותרות עמירה שגב